Більше 60 років, але йде в бій – росіяни знімають із зберігання дедалі старіші зразки озброєнь
- Автор
- Дата публікації
- Автор
![Гаубиця Д-30](https://telegraf.com.ua/static/storage/thumbs/428x240/2/1c/2aea6a76-a8b126ddc20d87460f05c9c42e9a31c2.jpg?v=1004_1)
Найстаріший варіант гармати якому 64 роки йде в бій, але їх тисячі
Великі втрати змушують окупантів знімати з баз зберігання стару зброю та техніку, якою комплектуються часто не найкращі частини. Наприклад, загони БАРС (бойовий армійський резерв країни), який приймає участь у боях.
Військовий оглядач проекту "Інформаційний опір" Олександр Коваленко зауважив, що під час підготовки одного з таких підрозділів на полігоні "засвітилася" гаубиця Д-30. Причому знаряддя відноситься ще до першої серії — 2А18, що говорить про одну важливу деталь.
Як зазначає експерт, це ще один яскравий приклад того, як склади та центри зберігання ґрунтовно підчищені і в бій кидають усе, що залишилося. У радянські часи Д-30 (2А18) було випущено достатньо, щоб деякий час компенсувати нинішні втрати.
Дійсно, Д-30 з його калібром 122 мм, менш потужна ніж гаубиця 152 мм (вага снарядів 21 і 43 кг відповідно) і менш далекобійна (15 і 25 км відповідно). Однак, незважаючи на припинення їхнього виробництва на початку 1990-х років, з 1960-го їх виробили кілька тисяч. З цього числа 2400 знаходяться на базах зберігання ЗС РФ і, очевидно, прямують до бойових підрозділів.
Зазначимо, що з озброєння ЗС РФ Д-30 було знято ще 2013 року через їх вік – на той момент 53 роки. Залишилися ці гаубиці на озброєнні лише у ВДВ через свою невелику вагу – 3,2 тонни, що робило їх мобільнішими.
Разом з тим, далеко не всі застарілі гаубиці РФ, яка поспішно направляє у війська, мають такі слабкі характеристика як Д-30. Наприклад, М-46, чиє виробництво розпочали ще наприкінці 1940-х, має штатну дальність стрілянини до 27,5 км, що майже досягає показників деяких гаубиць НАТО, які є у ЗСУ.